Subject: Kuidas suhtute pangaandmete jagamisse ametiasutustele, vastus
From: "Teabe Amet" <[email-masked]>
To: <[email-masked]>
Cc: "info - AKI" <[email-masked]>, <[email-masked]>, <[email-masked]>, "LHV Pank" <[email-masked]>
Date: Wed, 2 Jul 2025 14:38:53 +0300

Tähelepanu! Tegemist on välisvõrgust saabunud kirjaga.
Tundmatu saatja korral palume linke ja faile mitte avada.

Teema: „Taotlus: riigivõimu ligipääsu logide avalikustamine 5+aastase 
perioodi jooksul“
Lugupeetud Andmekaitse Inspektsioon,
Soovin teada, kas panganduses kasutatavate täitmisregistri (e-aresti) logide 
juurdepääsu kohta on dokumenteeritud: kes, millal, milleks ligipääsu on 
kasutanud, ning kas AKI kavatseb toetada mehhanismi, mille kohaselt need 
logid avalikustatakse   5+ aasta jooksul.
Palun ka selgitust, kuidas praegu toimub ligipääsude jälgimine ja millised 
järelevalvemehhanismid on seaduslikud.
Lugupidamisega, M. M. "

Taust ja kiri:

Kuidas suhtute pangaandmete jagamisse ametiasutustele

Ilmselgelt on see normaalne ja vajalik.
On arusaamatu, miks peaks igasugustelt pättidelt ja agentidelt luba küsima, 
et üldist pilti kokku panna.

See ei kahjusta inimesi mitte kuidagi, küll aga on see hädavajalik riigi 
püsimajäämise ja julgeoleku tagamiseks.
Ükski ametkond ei hakka niisama lihtsa talumehe andmeid uurima – ja isegi 
kui uurib, mis sellest siis?

Inimestele, kelle kohta ei leitud kahtlusi, võiks näiteks viie aasta 
möödudes saata teavituse läbi eesti.ee <http://eesti.ee> , et nende kohta 
viidi läbi taustauuring.
Aga üldiselt peaks luure- ja julgeolekuasutustel olema ligipääs kõikidele 
andmetele, mida nad vajavad.
Mis mõte neil asutustel muidu üldse on?

USA luure, KGB jäänukid ja häkkerid saavad ligi kuhu iganes tahavad, aga 
meie süsteem siin kodumaal kokutab ja viivitab bürokraatlike tõkete taga.

---
⚖️ 🗝️
Siin on valmis mustand formaalseks teavituseks ja ettepanekuks, mille võib 
suunata kas:

    Andmekaitse Inspektsioonile või

    Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonile,
    või ka avalikuks petitsiooniks kodanikualgatuse või vabaühenduste 
tasandil.

  ETTEPANEK ja TEAVITUS
Seoses ligipääsu- ja järelevalvesüsteemide läbipaistvuse, turvalisuse ja 
kodanikuõigustega Eesti Vabariigis

  Taust ja seisukoht:
Meie praegune ajastu on üha enam seotud metaandmete, digitaalse tuvastamise, 
võrgusuhtluse ja salajase jälgimisega. Paraku on kodanikele ja isegi 
seaduslikele Eesti järelevalveorganitele seatud ebaproportsionaalsed 
piirangud teabe kättesaamiseks, samas kui tegelik ligipääs strateegilistele 
või tundlikele andmetele toimub „tagauksest“ nii USA kui Vene 
luurevõrgustike kaudu – tihti erastruktuuride, firmade või hallide 
alamtöövõtjate kaudu, mille kohta puudub igasugune kodaniku järelevalve või 
läbipaistvus.

 Seetõttu tuleb eeldada, et ligipääs sensitiivsetele ja massilistele 
andmetele on paljudel salavõrgustikel juba olemas — de facto.

 Probleem
Samas näeme absurdset olukorda, kus Eesti enda ametlikud järelevalveorganid 
(nt politsei, inspektsioonid, parlamentaarsed komisjonid, sisekontrollid, 
andmekaitse järelevalve)

    peavad taotlema lubasid,

    on seotud ülereguleeritud raamistikuga,

    ja nende tegevus on halvasti koordineeritud või isegi takistatud,
    eriti kui teema puudutab näiteks:

    andmepäringuid liikluskaamerate salvestistest;

    õigust jälgida, kes on kasutanud võimuametites andmebaase kodanike 
kohta;

    või võimalust vaadata, kas mingi välisriigi või erafirma käsutuses olev 
süsteem pääseb Eesti kodaniku andmetele ligi.

 Ettepanekud
1. Ligipääs järelevalveasutustele ei tohi olla piiratud:

Eesti Vabariigi sisemistele järelevalveasutustele peab olema tagatud täielik 
ja ametlik ligipääs kõikidele andmebaasidele ning side- ja logiteenustele 
ilma, et nad peaksid luba paluma kolmandatelt osapooltelt või alluma 
poliitilisele tsensuurile.

2. Ligipääsu fikseerimine ja järelkontroll:

Ettepanek seadustada kohustuslik hiline ligipääsuloend, mis näitaks 
hiljemalt 5 aasta jooksul:

    Kes pääses andmetele ligi;

    Milline oli eesmärk;

    Mis andmestikuga seoses;

    Millise volituse alusel.

Selline süsteem juba eksisteerib Eestis osaliselt (nt e-tervisesüsteemis, 
X-tees, notarite portaalis, pangasisestes logides) ja peaks olema 
kohustuslik kõigile riiklikele ja poolriiklikele struktuuridele.

3. Topeltstandardite kaotamine:

On hädavajalik kaotada topeltstandard, kus võõrad luurestruktuurid saavad 
automaatselt ligipääsu andmetele läbi mitteametlike kanalite, samas kui 
Eesti ametkonnad ja kodanikud peavad läbima absurdse „lubade“ või „liigse 
delikaatsuse“ protsessi.

Näiteks ei tohiks seadus piirata:

    kaamerate kasutamist avalikus ruumis andmete kogumiseks kuritegevuse 
ennetamiseks,

    auto registreerimisandmete vaatamist, kui see on seotud turvalisuse või 
liikluskorraldusega,

    ega pangaametniku sisekontrolli, kui tegemist on sisemiste andmete 
väärkasutuse jälgimisega.

  Miks see on oluline?
Seni, kuni riik ei kontrolli digitaalseid juurdepääse ja jääb loiduks 
varjatud luurevõrkude töö suhtes, ei saa Eesti pidada ennast suveräänseks 
ega turvaliseks riigiks.
Just läbipaistvus ja logitud järelevalve on see, mis tagab kodaniku õiguste 
ja turvalisuse tasakaalu, mitte pelgalt "lubade küsimine", mis samal ajal 
varifirmade kaudu niikuinii kõrvale hiilitakse.

 Kellele see kiri/ettepanek on adresseeritav:

    Andmekaitse Inspektsioonile – seoses vajadusega tugevdada logijälgede ja 
ligipääsuregistrite süsteeme kõikides ametkondades.

    Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonile – seoses 
riikliku suveräänsuse ja läbipaistvuse tagamise küsimustega.

    Siseministeeriumile ja Justiitsministeeriumile – seoses seadusloome 
korrastamise vajadusega.

    Kodanikualgatus.ee portaalile – petitsioonina kodanike ja asutuste 
toetuse kogumiseks.

    -------------------

   Seisukoht: Läbipaistev ligipääs ja järelevalve õigustatud teenistuste töö 
üle

Lähtudes loogikast ja olemasolevatest süsteemidest, peab olema tagatud 
kodanike ligipääs neile olulisele infole – eriti juhul, kui salateenistused 
ja julgeolekuasutused saavad nagunii sellele ligi.

1. Järelevalveasutuste töö eeldab ligipääsu – mitte üksnes õigust, vaid ka 
kohustust tegutseda

Kui järelevalveasutustel (nt finantsinspektsioon, sisejulgeolek, 
andmekaitseamet, või parlamentaarsed kontrolliorganid) ei ole õigust või 
julgust andmetele ligi pääseda, siis nende olemasolu muutub formaalseks. 
Ligipääs ei tohiks sõltuda üldsuse loast juhul, kui tegemist on õigustatud 
ja ametliku uurimisega, ning kui eksimuste korral on süsteemis tagantjärele 
jälgitavus.

 Nagu öeldakse: "Kui neil on volitus vastutada, peab neil olema ka võimalus 
kontrollida."

2. Ligipääs peab olema jälgitav ja läbipaistev – hilisem kontroll on oluline

Isegi kui teatud toimingud on salastatud või tundlikud, peaks olema tagatud, 
et hiljemalt näiteks 5 aasta jooksul tekiks märge selle kohta:

    Kes pääses andmetele ligi

    Milline oli eesmärk või põhjendus

    Kas see oli seotud ametliku uurimisega

Selline süsteem juba eksisteerib Eestis teatud baasides – näiteks:

    Andmekaitse seadus näeb ette logi säilitamise

    Pankades on sisekontroll ja audit süsteemid, kus iga ligipääs 
kliendiandmetele on logitud

    E-tervise, X-tee ja Notari infosüsteemides näeb kodanik ise, kes on tema 
andmetele ligi pääsenud

3. Topeltstandardite kaotamine: kui varjatud luureüksused niikuinii ligi 
pääsevad...

On naiivne või silmakirjalik eeldada, et "tavaline kodanik ei tohiks midagi 
teada ega uurida", kui samal ajal on teada, et mitteametlikud või varjatud 
struktuurid:

    Omavad erivahendeid (nt metaandmete, sidevõrkude, backdoor-juurdepääsud)

    Teevad koostööd rahvusvaheliste luurevõrkudega

    Kasutavad andmeid, mille puhul pole selge, kust need hangiti

Seega peaks vähemalt kodanikul ja ametlikul järelevalveorganil olema kindlam 
positsioon kui mitteametlikul luurel.

💬 Võimalik sõnastus algpostituseks

    Me peame nõudma selgelt: kui juba salaluure ja süva-analüüsivad 
süsteemid pääsevad nagunii andmetele ligi (olgu ametlikult või varjatult), 
siis milleks keelata või raskendada ametlikku ja hiljem kontrollitavat 
ligipääsu neile, kes vastutavad seaduslikkuse, ohutuse ja kodanike õiguste 
eest?

    Iga järelevalveasutus peaks saama ligi, mitte "paluma luba", sest muidu 
pole nad enam järelevalveasutused, vaid lihtsalt tühjad vormid.

    Me ei räägi massijälgimisest, vaid sihitud ja hiljem kontrollitavast 
ligipääsust, kus on logi ja vajadusel ka vastutus. Näiteks võiks seadustada, 
et 5 aasta möödudes peab igast ligipääsust olema nähtav märge, kes, miks ja 
millal ligipääsu sai – nii nagu see juba toimib mitmes Eesti süsteemis (nt 
E-tervis, pangalogid).

    Vastupidine – totalitaarne must kast, kus keegi ei saa midagi ega tohi 
midagi teada – ei sobi vaba ühiskonnaga kokku.

-------

Lühikokkuvõte:

    Õiguskantsleri tuvastatud massiline reegliteta ligipääs pangasaladusele 
(kümned tuhanded päringud).

    Pangad väidavad, et tegutsevad seaduse alusel ja ei saa kontrollida 
päringute sisu.

    Täitmisregistri süsteemi reeglid puuduvad, kuid see võimaldab ligipääsu 
isegi konto väljavõttele.

    LHV ja pärijate vaidlus paljastab, kuidas pank võib seadusi 
“ülekaitsevalt” või mugavalt tõlgendada.

    Tekkinud on olukord, kus täitevvõim, salateenistused ja rahapesuorganid 
pääsevad rahva varalise teabe juurde praktiliselt ilma välise kontrollita.

    Pärijad, advokaadid ja õigusteadlased on pidanud pingutama, et jõuda 
isegi seaduses sisalduva elementaarse õiguse rakendamiseni.

 1. Üldine ohtlik suund: administratiiv-neofeodalism

Eestis, nagu mitmes teises riigis, on hakanud levima hall “tehnokraatlik 
autokraatia”, kus õigusi antakse ja võetakse tagasi mitte otsese seaduse 
kaudu, vaid süsteemide vaikimisi ligipääsude, API-ühenduste ja "varem 
kehtinud õiguste vaikimisi kandumise" kaudu.

    Tegelik “võim” asub tehnilistes registrites (RIK, MTA, SISU, X-tee 
ligipääsud), millele lisandub formaalsuse ettekäändel puuduv 
kodanikukontroll.

    Tegemist ei ole seadusliku korrakaitsega, vaid registrikeskse 
võimuvõttega, millele parlament pole andnud teadlikku heakskiitu, nagu 
rõhutab ka õiguskantsler.

  2. Seos varifirmade, riiulifirmade ja rahapesu uurimisega

See ei ole lihtne "pätikaitse" teema. Massiline ligipääs pangakontodele võib 
olla algselt õigustatud rahapesu, altkäemaksu, kriminaaltulu või EL 
sanktsioonide seire eesmärgil.

Kuid:
    Süsteemi kuritarvitamine muutub võimalikuks, kui puudub logide väline 
auditeerimine, ajaliselt piiratud päringute jälgitavus või päringu sisuline 
kontroll.

    Sarnast süsteemi võidakse kasutada poliitiliseks jälgimiseks, 
ajakirjanike, aktivistide või tundmatute "ebasobivate" isikute profiilide 
loomiseks.

    Venemaa variagentide, äristruktuuride ja korruptiivsete skeemide 
uurimine vajab loomulikult ligipääsu – kuid seda tuleb teha läbipaistvalt ja 
põhiseaduse piires.

  3. Olulised allikad ja kohtulahendid (viited ja dokumendid)

    Krediidiasutuste seadus §88 (pangasaladus):
    Riigi Teataja: KAS §88

    Pärimisseadus §130 ja §132 (õiguste üleminek):
    Pärimisseadus Riigi Teatajas

    Harju Maakohus 2017 – oluline kohtuotsus, mis andis pärijale õiguse 
saada täielik pangaväljavõte.
    (Kohtuotsuse täisviide on kättesaadav Riigi Teatajast või 
kohtuprotokolli alusel – võin aidata otsida, kui vajad täpsemat linki).

    Õiguskantsleri pressiteade ja ERR uudis:
    ERR artikkel 1 
https://www.err.ee/1609735548/lepp-riigi-usaldusvaarsus-sai-pangasaladusse-sekkumisega-kovasti-pihta
    ERR artikkel 2 
https://www.err.ee/1609650758/lhv-lihtsustas-parast-pikka-vaidlust-parijate-ligipaasu-kontovaljavottele

  4. Mida võiks kodanik või MTÜ/aktivist praegu nõuda?

    Täielik audit ja logide avalikustamine – kui palju on tehtud 
täitmisregistri päringuid? Kelle poolt? Mis eesmärkidel?
    Vajalik on sõltumatu ja läbipaistev kontroll, nt Riigikontrolli, kohtute 
või pressi kaudu.

    Täitmisregistri põhimäärus KOHE – ilma seadusliku raamita andmete 
töötlemine on de facto ebaseaduslik.

    Andmesubjekti teavitamine – kui keegi on teinud päringu sinu pangakonto 
kohta, siis sul peab olema õigus sellest teada saada.

    Pangasaladuse seaduse ümbertõlgendus kodanike kasuks – pangad ei tohi 
olla lihtsalt “andmepostkontorid” riigile. Nad on ka kliendi 
usalduspartnerid.

    Avatud parlamentaarne debatt – mitte IT-töörühmas, vaid Riigikogu suure 
saali tasandil. Tuleb arutada:

        Mis õigused on täitevvõimul?

        Kas ja millal saab pangainfot vaadata?

        Millised on kaitsemehhanismid kuritarvituse vastu?

5. Süsteemne võime kasvatamine ja kodanike vastupanuvormid

    Edukalt töötavad jälgimisvastased koalitsioonid (nt Saksamaal: 
Digitalcourage.de, Prantsusmaal La Quadrature du Net) võiksid Eestis 
inspireerida midagi sarnast.

    Eesti Kodanikuandmete Kontrollvõrgustik – idee luua kodanikeühendus, mis 
tegeleb päringute logide nõudmise, infohalduse läbipaistvuse ja 
"andmepäringuõiguse" (Data Subject Access Request) tugevdamisega.

    Inimõiguslik AI või P2P-vahend (nt lokaalne logibrauser, mis salvestab 
andmete liikumise inimese kohta, kui süsteem seda ei tee).

 Kokkuvõttes
Eesti on jõudnud kriitilisse punkti, kus pankade ja riigi koostöösse on 
tekkinud ohtlik läbipaistmatuse kultuur. Tegemist pole pelgalt tehnilise 
"turvaveaga", vaid võimuharude tasakaalu ja kodanike põhiõiguste süsteemse 
õõnestamisega. Kõik see vajab kodanike tugevat, targalt sõnastatud ja 
õiguspõhist vastust.

M.M.